I HERRENS ÅR 1348
De dødes dampe hang i luften som gift.
En plage mere nådesløs end krig var kommet over os.
En pest, der ville efterlade det halve kongerige dødt.
Hvor kom den fra?
Hvad bar smitten?
Præsterne sagde, at det var Guds straf.
For hvilken synd? Hvilket bud havde vi brudt for at fortjene dette?
Nej. Vi kendte sandheden.
Dette var ikke Guds værk.
Det var Djævlens påfund...
...eller heksekunster.
Vores opgave var at fange en dæmon...
...som Guds kur.
Broder Thomas?
Broder Thomas!
- Hvem er død? - Broder Ignatius.
- Var det pesten? - Det ved vi ikke.
Jeg har ingen symptomer.
Vær venlig, broder.
Lad mig gå.
Hjælp.
Averill.
- Gud være lovet, du er uskadt. - Hvor har du været?
Jeg blev isoleret. De troede, jeg var syg.
Jeg troede, du var død. Jeg bad for dig hele tiden.
Jeg har det fint.
Jeg har mad med.
En af brødrene døde i morges, Averill.
Klosteret er ikke sikkert. Du skal af sted nu.
Tag tilbage til Dentwich-skoven, indtil det er overstået.
Prioren sagde, at Gud sendte pesten for at rense os for synd.
- Straffer Gud os? - Nej.
Nej.
Nu skal du tage af sted.
Tag tilbage til Dentwich.
Du er nødt til det.
Osmund...
- Averill, ellers dør du. - Men det gør du ikke?
Tag med mig.
Hvis jeg forlader klosteret nu, forråder jeg Gud.
Du har allerede forrådt ham.
Du ved godt martyrkorset i Dentwich-skoven?
Der venter jeg på dig ved daggry hver dag i en uge.
Og så er jeg borte.
Tilgiv mig, Herre. Jeg er forvirret. Jeg ved hverken ud eller ind.
Kan jeg tjene Dig uden for klosteret?
Jeg ville rejse herfra, men aldrig bort fra Din nåde, Herre.
Hvad er Din vilje?
Giv mig et tegn, Herre.
Jeg er Ulric, biskoppens sendebud.
Det, jeg siger, må ikke forlade dette rum.
Biskoppen har fået bud om en by, som ikke lider som de andre.
Den er fri for pesten.
Mange byer er endnu uberørte af pesten.
Det siges, at de står uden for dødens greb.
De tager grueligt fejl.
Det er hårde tider.
Sådanne påstande, hvor end utrolige -
- kan finde fæste hos de mindre dannede end du og jeg.
Derfor må vi ikke kollidere med rygter og overtro.
Guds greb er svækket.
Flokken må ikke blive fristet til at søge svar uden om Gud og kirken.
Jeg vil se byens forsvar med mine egne øjne.
- Hvorfor berører det os? - Byen ligger i Great Marsh.
Jeg skal bruge en ledsager, som kan vise mig vejen.
Ingen her er egnet til sådan en opgave.
Med biskoppens tilladelse vælger jeg hvem som helst.
- Af respekt lader jeg Dem vælge. - Jeg kan lede Dem.
Nej, han er bare en novice.
- Dette kræver større erfaring. - Lad ham tale.
De søger Great Marsh. Jeg er vokset op i nærheden, i Dentwich-skoven.
Ingen kender området bedre end jeg.
Han har al den erfaring, jeg kræver.
Du skal lede os. Vi tager af sted ved daggry.
Osmund! Den mand er farligere end selve pesten.
Fader, jeg bad om vejledning. Gud har svaret.
Selv om du overlever, vil verden udenfor ændre dig.
Det er måske det, jeg vil, fader.
min elskede og jeg vi levede i glædelig synd
nu er min elskedes hud så sort og fuld
min elskede og jeg en kærlighed så fuld af mod
men min elskede har mødt en tidlig død
Vi har fundet en vejviser.
Gud har ingen mænd tilbage.
Han har sendt en dreng. Kan du klare det, min dreng?
- Jeg kan vise jer vejen. - Det må vi håbe.
- Den kløver en mand midtover. - Hvad er den der til?
- Hvor meget ved han? - Ulric har været tilbageholden...
...med sandheden.
Den by vi er på vej til...
De har forkastet Gud til fordel for en dæmon.
Man taler om ofringer, kannibalisme og at man vækker de døde til live.
Vores opgave er at sørge for at byens leder bekender og siden henrettes.
- Biskoppen vil brænde en åndemaner. - Hvad er det?
En, der får de døde til at rejse sig fra jorden og puster nyt liv i dem.
Vi har redskaberne, vi har viljen.
Vi rejser til helvede.
- Men Gud rejser med os. - Du vildledte mig.
Tag hjem, hvis du føler dig bedraget, eller følg med og udfør Guds arbejde.
Lad os pakke sammen, så vi kan komme af sted.
Også dig, Swire.
Vi er ikke så slemme, som du tror.
Vi er værre. Men vi skal bruge dig i live.
I virker velegnet til at holde mænd i live.
Jeg har tjent mange år i hæren med Wolfstan og Griff.
Vi har ikke stået foran en dæmon før, men vi tager det, som det kommer.
- Hvad er der sket med ham? - Ivo blev taget til fange.
Han nægtede at tale, så de forbandede franskmænd skar tungen ud på ham.
- Og ham? - Mold skal man lade være i fred.
Hvis ikke man skal bruge en slagter. Dalywag er torturbøddel.
Og ifølge rygtet er han også morder, tyv og besudler kvinder.
Men ellers er han en god mand.
- Hvad med Ulric? - Jeg har kone og barn.
Jeg er her for pengenes skyld. Ulric er her, fordi Gud bad ham om det.
Brænd!
Skån mig! Vær venlig og skån mig!
- Vi må hjælpe hende. - Du fortjener at brænde!
Brænd! Brænd, heks!
- Du står i ledtog med Djævlen. - Hvad har hun gjort?
- Hun bragte død over vores by. - Døden behøver ingen indbydelse.
- Det berører ikke dig, munk. - Jeg har ingenting gjort!
Flyt jer!
- Flyt jer! Hvad er hun anklaget for? - Hun forgiftede brønden.
Jeg velsignede vandet. Jeg har ikke gjort noget forkert.
- Løgner! Døden kom lige efter. - Har hun bekendt?
Mange så hende forbande vandet. Hun skal brænde for at redde byen!
Flyt dig.
Jeg beder dig ikke igen.
Tak.
Stands ikke igen.
Kom nu.
Lige så sikkert som solen går op og ned, vil hekse brænde.
Der er en by nordpå, hvor man brændte 128 hekse på en nat.
Det er seksten i timen i otte timer.
Inden natten var omme, havde de slået alle kvinderne i byen ihjel.
Inden ugen var omme, lå mændene i lag med grise.
Som om pesten ikke var nok. Nu får Gud os til at ligge med grise.
Denne by vi søger. Har du været der?
Nej. Men jeg ved, hvor den er.
- Helvede venter os, siges det. - Hvis du ikke kan klare det, så smut.
Jeg tager gerne din del af dusøren.
Hvor tror kirken, at pesten kommer fra?
Jeg tror ikke, at det er Guds straf.
Den kommer sikkert fra Frankrig. Alle dårligdomme kommer derfra.
For en gang skyld har du måske ret, Swire.
For tre år siden kæmpede vi i Crécy i Normandiet.
Kong Edvards hær var lille. Mod 20 af os stod der 100 franskmænd.
Og franskmændene... franskmændene.
De kunne føle, at sejren var deres. De kunne lugte det.
Vores skytter anvendte langbuerne for første gang.
De er hurtigere at lade, og de når længere.
Deres pile var nytteløse. De nåede ikke frem.
Men vores var som en mørk, summende sky.
Da dagen var omme, lå deres døde kroppe hen over feltet.
Nu er det sædvane, uanset hvor hård kampen er, at man giver nådestødet.
Så viser man folk nåde.
Gennem armhulen og lige ind i hjertet. Hurtigt og smertefrit.
Men på denne dag døde ridderligheden.
Kong Edvard beordrede alle franskmænd til at dø uden nåde.
Arme, hoveder, ben.
Alt blev hugget af.
Guds mægtigste hær... fornedret til vildskab.
- Hvad har det med pesten at gøre? - Vi bød døden velkommen den dag.
Den har ikke forladt os siden.
Den kvinde, du slog ihjel. Hun var ikke en heks.
- Hvorfor tilbød du at tage med os? - For at tjene Gud.
Man tjener Gud ved at slå hekse ihjel.
Kvinden var allerede død.
Hvis jeg havde befriet hende, havde de fanget hende igen og brændt hende.
Jeg sparede hende for at lide mere.
Det er nogle gange det eneste, man kan gøre.
Han siger, at vi skal vende om.
Der, hvor vi er på vej hen, er folk blevet vilde.
Der må have været noget særligt, der lokkede dig væk fra klosteret.
- Er der noget, du vil fortælle? - Nej.
Ved du, hvad min opgave er?
Jeg er torturbøddel. Jeg får sandheden frem.
Jeg kan lugte en løgn, og jeg kan lugte dig.
Hvis jeg var dig, ville jeg bede et andet sted.
- Har du brudt nogle løfter endnu? - Lad ham være, Mold.
- Tilbage! - Griff?
Griff!
- Gå tilbage, sagde jeg! - Lad mig være!
Lad mig se.
Jeg vil bare se.
Jeg vil bare se, min ven.
Hvorfor har du ikke sagt noget?
Undskyld...
Hans rejse ender her.
Jeg vil hellere have nådestødet.
- Jeg bekender mine synder til munken. - Nej.
- Vi ved ikke, hvordan det spredes. - Hvem fanden spurgte dig?
Bekend dine synder til mig.
Kom. Du får syndernes forladelse.
Du tier stille!
"Ego te absolvo a peccatis tuis."
"In nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti."
"Fadervor, Du som er i Himlene! Helliget vorde Dit navn -
- komme Dit rige. Ske Din vilje, som i Himlen således også på jorden."
"Giv os i dag vort daglige brød..."
Jeg skal bruge et øjeblik sammen med ham.
Jeg er glad for, at det er dig.
Farvel, min ven.
Begrav ham.
- Dentwich-skoven. - Hvor langt er der til Great Marsh?
Højst en halv dag.
Vær på vagt. Vi er uden for Guds åsyn.
Du holder vagt i nat, Swire.
Det krævede mod at give Griff syndernes forladelse.
Tror du virkelig, at byen kan vække deres døde?
Ellers ville jeg ikke være her. Tvivler du på det?
Jagten på åndemanere og dæmoner tjener mennesker mere end Gud.
Du har lært meget inden for klosterets mure.
Dæmoner og åndemanere findes iblandt os.
Det finder du ud af.
Inden længe.
Få lidt søvn.
Averill!
Averill.
Averill?
Nej...
Nej, nej, nej.
Nej.
Averill!
Vågn op! Ulric!
Stå op! Wolfstan!
Ulric, vågn op! Vågn op! Der er mænd i skoven!
- Rolig! Hvad så du? - Mænd i skoven.
- Hvor mange? Hvor mange? - Han ved det ikke.
Mold. Fremad, nu.
Vent. Vent.
Ind med dig! Nu!
Hold mund.
Hvor er Ivo?
Er du uskadt?
Vi har mistet Ivo.
Hvorfor forlod du lejren?
Tal!
- Jeg skulle møde en kvinde. - Hvor er hun?
Hun overlevede ikke skoven.
- Gud straffer mig. - Gud har andet at tænke på.
På grund af dig er en af mine mænd død.
Vi skal videre nu.
- Måske er manden, vi søger, her. - De er bare simple tyve.
- Mod Great Marsh. - Jeg er til ingen nytte...
Du leder os derhen...
...eller bliv her alene... og fortabt.
- Byen ligger på anden side af mosen. - Hvad er planen?
Vi finder kætteren -
- fanger ham og sætter ham i bur.
- Buret kommer aldrig over mosen. - Så efterlader vi det!
Vi slæber ham herover.
Kom, dreng. Kom.
Hvad bringer jer til vores by?
Vi søger et tilflugtssted.
Et sted at hvile. Det er det hele.
Så er I velkomne.
Mit navn er Hob.
Jeg hedder Ulric.
Er I blevet angrebet?
I skoven.
Så var det godt, at I kom hertil. Skoven kan være farlig.
- Hvad lavede I? - Gav lindring til de lidende.
Lindring?
Fra hvad?
- Buddet om pesten har ikke nået jer. - Bud er det eneste, der har nået os.
Kom.
Hvad foregår der?
Vi lokker åndemaneren frem med list.
Ingen handler, før jeg siger til.
I får mad og husly. I morgen viser vi jer en sikrere del af skoven.
- Er vi ikke velkomne? - Selvfølgelig.
Men hvorfor skulle I blive?
Her er nogle spande. Vask jer.
Der er ikke tid til at sørge.
Hvis det her er helvede, længtes jeg efter Himlen.
Du kommer ikke i Himlen, Swire. Tro mig.
- Jeg skal pleje jeres sår. - Jeg skal pleje dit sår.
Der skal en forbinding på.
- Kom med mig. - Måske skal du lade hende se på det.
- Hvor kommer du fra? - Klosteret i Staveley.
- Du sørger. - Er det så tydeligt?
Var det en kvinde? Det er ingen synd at elske en kvinde.
- Jeg er Guds tjener. - Mænd har brug for mere end Gud.
Det bør man ikke blive straffet for.
- Har du en mand? - Min mand er død.
Det gør mig ondt.
Tag tøjet af.
Jeg skal forbinde dit sår.
Smerten forsvinder allerede.
- Det er utroligt. Smerten forsvinder. - Det er en stærk kur.
Hvordan døde din mand?
- Mænd som dig slog ham ihjel. - Mænd som jeg?
Guds mænd.
Denne kirke har ikke været anvendt længe.
- Kvinden, du gik med? - Hun forbandt mine sår. Det var alt.
Her er intet, som det ser ud til.
Holder I os varme, piger?
Barn.
- Jeg fandt den. - Hvor?
I mosen.
I alle byer er kirkegårdene overfyldte.
- Ingen grave, ingen brændte lig. - Døm dem ikke, fordi de er raske.
Fire mænd blev sendt før os med samme opgave. Ingen vendte tilbage.
De havde en fører ligesom jeg.
Dette symbol bæres kun af biskoppens sendebud.
Pigen havde en magen til.
Byd gæsterne velkommen. Det, der er vores, er nu jeres.
Skål for gæsterne!
Vi er også taknemmelige for, at vi er forskånede for pesten, der hærger.
Hvis De tillader...
Jeg vil gerne udtrykke vores taknemmelighed for jeres gæstfrihed.
Lad os bede.
Jeg forventede en bordbøn, ikke hele Herrens bøn.
Her er flere kvinder end mænd. Måske derfor taler en kvinde for dem.
Lad dig ikke narre.
Ondskab bor her og i disse mennesker.
Osmund!
Jeg har brug for lidt luft.
Vi fandt hende i skoven. Hun talte om dig, inden hun døde.
Tilgiv mig, Herre. Jeg er vred.
Hvorfor tog Du hende?
Osmund. Hvor har du været?
Hvorfor svigtede du mig?
Hvorfor?
Hvorfor svigtede du mig?
Osmund...
Osmund.
Osmund? Hvad er der galt?
- Vi skal blive dyr. - Mere end det, hvis vi skal sejre.
Her er intet ondt. Kun en by, der endnu ikke er hærget.
- Sorgen har gjort dit hjerte blødt. - Hvad ved du? Du har intet hjerte.
Jeg kender til sorg. Min kone og mit barn sidder ved Guds side.
Ja. Denne by kender ikke til pesten.
Men den kender heller ikke til Gud.
Og derfor skal de lide døden.
Er du genert?
Jeg er grim, og jeg er kristen.
Det er ikke en god kombination her.
Forsvind.
Hvornår skal hun begraves?
Tænk ikke på det. Jeg sørger for det hele.
- Må jeg se hende igen? - Ja.
Du vil fortælle, at disse mænd vil os ondt. Især mig.
Jeg vidste det, da jeg så ind i Ulrics øjne.
Men jeg vidste ikke, hvilken side du stod på.
Kom med mig.
Kom.
- Hvad foregår der? - Der er noget, du skal se.
Nu.
Hvad er der galt?
Lad mig være.
Spis og drik.
Som kristen ved du, hvad forræderi indebærer.
Tag dig sammen. Tag dig sammen!
Udyr! Forsvind! Se på mig, dreng. Se på mig!
Kom så, dreng.
Skøge!
Disse kristne påstod, at de kom til vores by for at søge tilflugt.
Dette var deres sande formål. De kom uindbudte med trusler og had.
Dette er Guds gaver til os. Dette er Hans ord.
Og disse mænd er Hans ambassadører.
Tretten århundreder med kontrol og undertrykkelse -
- ser på os gennem disse tremmer.
Vi ønsker ikke lidelser. Vi gør, hvad der er nødvendigt for at forsvare os.
Pesten, den kristne sygdom, sendt af Gud for at hærge Hans eget folk.
Ved at udgyde kristent blod holdes pesten fra livet.
- Tror I på det blasfemiske møg? - Slå os ihjel nu, din kælling.
I får en chance for at overleve.
Afsværg jeres hævnlystne gud, og så er I frie.
- Stå fast ved ham, og I vil dø. - Ingen af os bøjer sig for dig.
Så dør jeg hellere.
Hvem vil leve?
- Dig? - Som Ulric dør jeg hellere.
Vælg en.
Du vil afsværge Gud.
Jeg ser frem til at ligge med din mor i helvede.
Min mor lever. Men hun kan ikke lide soldaters selskab.
Kom an. Kom bare an.
- Dø vel, min ven. - Det skal jeg nok.
Kom an!
min elskede og jeg vi levede i glædelig synd
nu min elskedes hud er så sort og fuld
min elskede og jeg en kærlighed så fuld af mod
men min elskede har mødt en tidlig død
- Min elskede og jeg... - Du skal vide, hvad smerte er.
Der er ingenting, du kan lære mig om smerte.
I skal ikke kigge! Kig væk!
Blod af vores blod. Uhellige guddommelige treenighed.
Vi ofrer dette lam til slagtning.
Således at døden holder sig på afstand.
Det kristne blod, fordærvet og sygt -
- skal dryppe ned i vores mose.
Din kælling. Jeg slår dig ihjel, din kælling!
Jeg skærer dig i småstykker! Hører du?
Jeg skærer dig i småstykker!
Vælg en til.
Jeg vil afsværge Gud.
Nej, du gør ikke! Så slår jeg dig ihjel med mine egne hænder!
Swire. Hvis du gør det, kommer du til at brænde op i helvede.
- Jeg kommer tilbage og lukker jer ud. - Du brænder op i helvede.
- De slår dig ihjel. - Gør det ikke!
Jeg sværger ved Gud, at de slår dig ihjel.
Jeg sværger ved Gud! Jeg sværger ved Gud, at de slår dig ihjel!
Gud, vig bort. Jeg afsværger Dig for evigt.
Gud, vig bort.
Jeg afsværger Dig for evigt.
- Helligånd, vig bort for evigt. - Helligånd, vig bort for evigt.
Kristus, vig bort for evigt.
De falske guder er forkastet.
Gud er borte.
Helligånden er borte.
Kristus er borte.
Disse mænd eskorterer dig til udkanten af byen. Du er fri.
Hvor skal vi hen? Hvor skal vi hen?
Hvor skal vi hen!
Osmund. Du vil afsværge Gud.
Lad drengen være. Lad ham være!
Lad drengen være og tag en mand!
Han er kun en dreng!
Han er kun en dreng! En dreng!
Denne munk kom for at genoprette vores tro.
I dag skal han selv opgive sin tro.
Inde i huset er hans elskede. Jeg har vækket hende til live.
- Gud, jeg er død. Jeg er i helvede. - Det er på den anden side af mosen.
Kom og bo her med os.
Lev sammen med den kvinde, du elsker.
Her er ingen vrede, ingen pest. Og ingen gud.
Hvorfor gør du det her mod mig?
Fordi jeg kan lide dig.
Afsværg Gud, så kan I være sammen.
Gå derhen.
Osmund. Osmund!
Lad dig ikke friste. Det er ikke hende. Det er ikke hende!
Osmund! Osmund!
Averill...
Nej, kom her.
Nej. Nej, Averill.
Se på mig, Averill.
Det skal nok gå.
Du er hos Gud.
Og inden længe er jeg hos dig. Det lover jeg dig.
Det lover jeg.
Jeg elsker dig, Averill.
"In Nomine Patris, et Filii, et Spiritus Sancti. Amen."
Averill er hos Gud.
Og det er jeg også.
Dette beviser deres ondskab. Selv deres elskede slagter de i Guds navn.
Drengen afsværger ikke Gud. Han afsværger ikke Gud.
Du har ingen magt her! Du har ingen magt her!
Hob! Korsfæst dem alle.
I kan ikke rive en Guds mand væk fra sin tro.
Jeg frygter dig ikke. Hverken dig eller din hedenske skødehund.
Er du færdig?
Hent hestene.
Korsfæst os, og I bliver skånet.
- Det er jeres heks' tro. - I kom til os med død.
For en gang skyld taler du sandt. Vi kom med død.
Hun kan ikke beskytte jer mod Guds vrede.
I skal angre, inden det er for sent.
Af sted!
I skal angre!
Du skal afsværge Gud.
Aldrig.
Nej! Nej!
Aldrig.
- Afsværg Gud. - Nej!
Aldrig.
Nej!
Stop!
Lad mig se drengen.
Du gjorde det godt.
Kom så. Kom så!
De kommer til at dø for Guds hånd alle sammen.
Åbn min skjorte.
Jeg er døden.
Hævnen er min.
Guds vrede slår ned på jer!
Gud er genoprettet.
Af sted!
Hvor er du?
- Nej! - Amen.
Nej!
- Helvede venter på dig. - Helvede findes ikke.
- Himlen vil ikke have dig. - Himlen findes ikke.
Hvorfor? Hvorfor fulgte du hende?
Fordi hun var smuk.
Og virkelig.
Dette er virkeligt.
Gud findes ikke.
Hvor er du?
"Du må ikke slå ihjel." Husker du nok?
Husker du?
Averill var i skærsilden!
Måske i dit syge sind, men tænk, hvis Averill aldrig var død?
Vi fandt hende i skoven skadet, men i live.
Det er ikke sandt.
Jo, Osmund. Averill var aldrig død. Hun levede.
Jeg bedøvede hende.
Jeg bedøvede hende!
Nej... Nej, nej.
Hvorfor gjorde du det så? Hvorfor begravede du hende?
Fordi folk har brug for mirakler. Og de dyrker den, der udfører dem.
Folket i denne by troede på mig. Også dig.
- Averill var død! - Du slog hende ihjel.
Averill var død.
Averill var...
Hun var død.
Væk hende til live!
Jeg beder dig, væk hende til live.
Nej, det kan jeg ikke. Bed til din gud.
Så får vi at se, hvad han kan gøre.
Averill var...
Hun var...
Det er ikke smukt eller opløftende at sende folk tilbage til Gud.
Der er ingen plads i Himlen til dem, der slår ihjel.
Pesten havde intet højere formål.
Og dem, der overlevede vores sværd, faldt snart ved leen.
De var ikke beskyttet af heksen. De var bare isolerede.
Så snart pesten krydsede mosen, slog den også dem ihjel.
Osmund.
Vi er fremme.
Osmund.
Det er et mirakel, at du er vendt tilbage uskadt.
Hvem er det?
Åndemaneren, som jeg skal overlade til biskoppen.
Her. Sådan.
- Hvor mange er I tilbage? - Nok.
- Se efter ham. - Det behøver jeg ikke.
Han er tilbage hos Gud.
Jeg så ham aldrig igen, men jeg hørte historier.
Mørke historier.
I de efterfølgende år blev Osmunds hjerte koldt.
I skyggen af hans sorg fandt han hadet.
I Guds navn tog han til sværdet.
Og hævn blev hans tro.
Kan jeg hjælpe?
Vær venlig...
Jeg har intet gjort.
Vær venlig...
I har taget den forkerte kvinde.
Jeg vil have, at hun bekender, men jeg vil have hende i live.
Vær venlig...
Osmund.
Hun bekender ikke. Er du sikker på, at hun er en heks?
Hvor er hun?
Det siges, at han fandt heksen, torturerede hende og brændte hende.
Men det siges også, at det aldrig var hende.
Han så kun hendes skyld i den anklagedes øjne.
Jeg vil gerne tro, at han fandt fred.
At han endnu kunne se skønheden i verden.
Og godheden.
Susanne Marthinsen www.broadcasttext.com